År 1874 Fängelset i Tokyo, Hachioji anstalt
Yuki.
Du stackars barn som får axla agg...
...född ur blodsåker.
LADY SNOWBLOOD
Väj! Hör du inte? Flytta på dig.
- Vem är du? - Du känner väl Shibagen från Asakusa?
Det kvittar. Spetsa henne!
- Är du lönnmördare? - Döda henne inte!
Kläm fram vem som har lejt dig.
Vem är du? Säg!
Vem är ute efter mig?
Varför?
För oförrätter.
- Oförrätter mot vem? - Hjälplösa människor som du plågat.
Vem är du egentligen, kvinna?
Fröken Blodsnö.
Översättning: Cecilia Holmberg PrimeText International
Kapitel ett Hatkärlek fogad av ont blod
Efter 20 år av feodalstyre kom skeppen från Väst-
- och det blev kejsarstyre under kejsare Meiji.
Landet öppnades mot Väst och europeiska idéer började nå folket.
Men fula politiska strider fortgår och köpmän fortsätter vara giriga.
Korrupta ämbetsmän och slösaktig adel går aldrig under.
Borgare och bönder har av fattigdom fått slut på tårar. Ingen hör dem.
I denna värld finns en kvinna som lever för blodsåkern.
En välkänd, ung skönhet-
- som i sitt behagfulla bröst döljer agg mot bittra fiender.
Folk säger att en grumlig värld inte renas av vit snö-
-utan av blodfärgad snö.
Jo...
Träffas herr Matsuemon?
Var är er förvaltare, Matsuemon? Kan ni visa vägen?
Åt det här hållet.
Varsågod.
Laget runt! Laget runt! Laget runt!
- Laget runt! - Det vi får, delar vi på.
Det är så vi gör här.
Den ärade slidan har kommit!
Då fixar vi käringen!
Vänta!
Vänta, vänta!
Ni ska ge fan i att skrika som löpande vildhundar!
- Men... - Tyst! Hon är en viktig gäst.
Minns ni den som planerade att förgöra vår by med pengar-
-den där avskyvärda Shibagen?
Det är hon som har huggit huvudet av honom.
Du som inte ser ut att göra en fluga förnär sägs döda folk mot betalning.
Säg mig, vad är det du vill oss, Blodsnö?
Jag önskar att få er hjälp till att finna dessa personer.
Banzo Takemura, Gishiro Tsukamoto, och Okono Kitahama.
Alla tre är från byn Koichi i Aimi, Shimane-prefektur.
Koichi är ju byn där jag föddes.
Jag gjorde av med ett år på att ta reda på det du vet.
Och av vilken anledning?
Kommer ni ihåg upproret mot blodskatt år 1873?
Upproret mot blodskatt? Det har jag väl hört talas om.
De som i tumultet lurade byborna i Koichi-
- och sa att man kunde slippa värnplikten för pengar...
- ...var dessa tre. De smet. - Jag vet inte så noga...
...men jag har hört att de var fyra, inte tre skurkar.
Ja. En av dem, Tokuichi Shokei, är död.
Han mördades.
Jag ber er. Sök upp de andra tre.
Men jag känner inte till hur de ser ut.
- Med enbart namnen går det inte. - Det klarar ni.
Det finns de som fortfarande känner dem.
Dra i ert vidsträckta nät av bekanta.
- Då går det! - Ja, omöjligt är det väl inte.
Men vad är det du är ute efter?
1873 var du väl knappt född?
Det finns saker som påverkar redan före man föds.
""Rikets gossar, fyllda sjutton, ska mönstra till försvaret. ""
""De ska vid ett yttre hot eller vid behov inställa sig. ""
""Annars bör familjens överhuvud före slutet av gossens sextonde år""-
-""rapportera till de styrande. ""
""Gossar över tjugo ska genom rekrytering varje år... ""
Tjugo år tidigare, i mars 1873.
Vårt land stiftade för första gången en lag om värnplikt.
Militärstyrkan stärktes-
- för att det moderna Japan skulle mäta sig med Väst.
Men folket var emot detta.
Folk tog till vapen och det blev revolt.
Upploppet visste inga gränser: bränder, rån och förstörelse.
Man utnyttjade tillfället och rykten spreds.
Det sas att män i vitt kom i statligt ärende-
- för att samla blodskatt för den hemska värnplikten.
Det började med ett enda uttalande.
Juni, 1873 Koichi by i Aimi, Shimane-prefektur
Shiro!
- Släpp! - Mamma! - Kom!
- Shiro! - Mamma!
Nej, släpp!
Mamma!
Titta, han har vita kläder! Staten har skickat honom för mönstring!
- Få tyst på honom! - Jag har...
- Jag har utsetts till byns lärare. - Tyst. Du ska dö!
GISHIRO TSUKAMOTO
BANZO TAKEMURA
TOKUICHI SHOKEI
Älskade!
OKONO KITAHAMA
Oresonligt!
Hur kan ni...?
Älskade! Älskade!
Älskade! Älskade...
Älskade.
- Är tiden inne? - Det är dags.
Gå då. Det finns inte längre något som hindrar dig.
Det är tack vare alla år som jag har fått handledning av er.
Jag är ledsen över att inte kunna återgälda er.
Vad är det du säger? Du har ett heligt löfte.
Det är att av glädje, sorg, kärlek och hat endast förvärva ilska-
-och avstå från alla andra känslor.
Då kan du inte vara ledsen. Det passar inte ett barn av blodsåkern.
Barn av blodsåkern? Med det namnet har ni många gånger grälat på mig.
SAYO KASHIMA
TORA KOBAYASHI
Blodsåkerns barn är inte av denna värld - en djävul på Ashuras väg-
- en kättersk lära i mänsklig skepnad. Buddha har övergivit dig.
Sayo! Ta dig samman, kämpa!
Varför velar du, Tora?
Jag har hjälpt många barn till världen-
- men så här svårt har det aldrig varit. Sayo kan stryka med.
Även om jag dör måste du rädda barnet. Snälla, Tora.
Det går inte. Det är ett trollbarn. Det blir sätesbjudning.
Det gör inget.
Se bara till att barnet...
Du vet ändå inte vem fadern är!
Om barnet blir dödfött
-dödar jag dig, Tora.
Varför gjorde de fyra något så fruktansvärt?
- För att tjäna pengar. - Pengar?
För att slippa värnplikten-
- påstod de fyra att man skulle betala 270 yen.
De lurade de fattiga byborna på tiotusentals yen.
De fyra delade pengarna mellan sig och smet från byn.
Tokuichi Shokei som blev förtjust i mig-
-tog med mig till Tokyo.
I Tokyo öppnade Tokuichi ett matställe.
Jag spelade hans medlöpare och bidade min tid.
Jag dödade Tokuichi.
Medan jag vandrade runt och letade efter de andra tre, greps jag.
Av skurkarna finns det tre kvar.
Men jag är här på obestämd tid.
Jag kan inte längre hämnas för egen hand.
Så du vill att barnet, ditt nyfödda barn ska...
Du ville ha en stark son.
Tora...
Du sa mig så många gånger att jag var lössläppt.
Men det gör inget, för det var verkligen så.
I jakten på att få ett barn låg jag...
Till och med på kvinnofängelset i Ichigaya-
- och efter att jag kom hit, betedde jag mig som en löpande hynda.
Jag lockade män till att ligga med mig.
Medan ni, mina cellkamrater, föraktade mig...
...hade jag en uppgift kvar i den smutsiga världen.
Om jag så ska återfödas sju gånger måste jag hämnas oförrätten.
Därför överlämnar jag mitt agg till detta barn.
När jag dör överförs min ande till barnet.
Jag har inga andra sätt kvar att hämnas på.
Tora... jag ber dig.
Okiku, ta barnet...
Du stackars barn som får axla mitt agg...
...född ur blodsåker. Men Yuki...
Du måste hämnas på våra fiender-
-för din fars, storebrors...
...och min...
Yuki, för min...
- Sayo, Sayo! - Sayo, Sayo!
Tora som snart frigavs-
- tog med sig den späda Yuki till munken Dokai för att uppfostras.
Yuki lärdes upp med hård hand av Dokai för att kunna hämnas.
På de små axlarna lades den sorgliga bördan av moderns agg.
Den lilla Yuki bet ihop och uthärdade.
ÅR 1882
YUKI KASHIMA, ÅTTA ÅR
Spjärna ordentligt med ben och armar. Du får inte slungas ut.
- Uppfattat! - Då sätter jag igång.
Yuki!
Stå upp! Ställ dig upp, Yuki!
Yuki!
Yuki.
En gång till. Ner för backen tills tunnan stannar. Du får inte ramla ur!
Du är inte född till att vara människobarn.
Du har givits liv för att utkräva blodshämnd.
Du får inte glömma din uppgift för ett ögonblick.
Var som ett odjur. Du ska bli ett odjur.
Vart tittar du? Titta på ögonen. Se mig i ögonen!
Ställ dig upp!
Vad är det, Yuki?
Kom an!
Vad är det för min? Stig upp! Stig upp!
Äntligen är jag här.
Äntligen har jag kommit så här långt.
Mamma.
Kvinnan som är född och uppvuxen genom våld är inte utan medkänsla.
Minnesbilder av hennes mor eldade upp hennes ilska.
Det var på moderns tjugonde dödsdag.
Kapitel två Bambudockor från blodsåkern
För fattiglappen Matsuemon tog det inte lång tid att komma med nyheter.
En av skurkarna, Banzo Takemura, hade återfunnits.
Bambudockorna är klara. Jag går för att lämna in dem.
- Förlåt, jag orsakar dig bara besvär. - Så du säger!
Beställningarna flödar in.
Jaså? Säljer de så väl?
- Såg du på? - Varför gjorde du så?
Ingen vill ändå ha dem.
Du får den. Det är jag som har gjort den.
Här.
- Vad heter du? - Kobue.
Kobue Takemura. Hur så?
Hej då!
HAMAKATSU
Tre yen, som vanligt. Räkna efter.
- Det stämmer. - Och det här också.
Ta det.
Din kund ikväll är en tjänsteman. Han är viktig för våra inkomster.
Se till att du inte gör något dumt, bara.
Jag vet.
Kobue?
- Jaså, är det ni? - Vem annars?
Hur är det, Takemura? Du ser inte ut att må bra.
Idag kommer jag för Hamakatsus räkning.
Kobue har inte kommit än.
Hon är ute och säljer varor.
Hon handlar väl på hemvägen, kan tro.
Vad är det som är roligt?
Skärp dig nu.
Tror du verkligen att bambudockorna har sån åtgång? Dummer.
Din dotter slänger i havet varorna hon med möda har flätat ihop.
- Men hon kommer ju med pengar. - Vill du veta var de kommer ifrån?
Allt som allt 80 yen. Tidsfristen har gått ut.
- Det var det dummaste! - Det är ditt fel.
Det var du som sålde din dotter.
Så tråkigt, eller hur?
Det var för att få ihop till sin fars dryckesnota och mediciner.
Tyst! Det skulle hon aldrig göra!
Jag lägger.
Varsågoda, satsa.
Du. Är kvinnan där den resande som har stannat till här?
Hon är från Sanshu, föräldralös och utan lojaliteter.
- Vilken fascinerande kvinna. - Ja, hon är inte vem som helst.
- Lägg av. - Nummer ett!
Det är Banzo.
- En mark. - Nästa.
Jag lägger.
- Varsågoda. - Satsa nu.
- Nummer fyra. - Vinst på nummerfyra.
Nummerfyra. Nästa!
Jag lägger.
Nästa.
Jag går med.
Varsågoda och satsa.
- Alla insatser är lagda. - Visa resultatet.
Vänta.
Kan Takemura följa med oss?
- Ha lite överseende. - Det går inte.
Hjälp mig.
- Vi kastar honom i sjön. - Bli inte till dig. Tortyr först.
Förlåt mig. Ni får Kobue.
Var inte fånig nu.
Ett ögonblick.
Det var jag som missade fusket. Jag är ledsen att det undslapp mig.
Det är inte din sak.
Vad pågår?
Vad har hänt?
Jag ber er att av vissa skäl låta den här mannen leva.
Är det säkert att du inte bara lät bli att se fusket?
Låt gå. - Masa och Kame. Låt honom gå.
Det är väl ingen konst att påpeka andras brister.
- Tack. - Du, din jävel.
Våga inte visa dig här igen. Annars matar jag dig till svinen.
Nej men...
Varför är ni här?
Om det händer något, kan du komma till Tokyo.
Åk till Shichiken-Cho i Ueno och fråga efter Okiku Tajire.
Men jag har ju pappa.
Är du fortfarande här?
Jag ber verkligen om ursäkt för händelsen nyss.
Fast egentligen kvittar det om jag lever eller dör.
Hade jag inte haft min dotter så...
Förresten, varför brydde du dig om mig?
Jag har ett ärende till dig, Banzo Takemura.
Ska vi gå?
Vart skulle vi gå? Vad i all världen vill du?
Det finns någon som vill möta dig på en plats som passar dig väl.
Då så. Ska vi bege oss på din sista resa?
Vem...
Vem tusan är du? Vad tänker du göra med mig?
Är du rädd, Banzo? Antagligen.
Även en man som du har minnen du inte blir av med.
- Vad menar du? - Det är något från länge sen.
Det var när du fortfarande bodde i Koichi.
Du, Gishiro Tsukamoto, Okono Kitahama-
- och Tokuichi Shokei lurade ovetande bybor på pengar-
-genom att döda en oskyldig man.
I tre dagar förlustade ni er med hans fru.
Det vet jag ingenting om.
Se noga på mitt ansikte.
Tycker du inte att jag liknar kvinnan som ni plågade?
Jag heter Blodsnö.
Min mor svor över dig i ilska när hon dog i fängelset.
Jag är dotter till Sayo Kashima.
Förlåt. Det var fel av mig.
De andra fick mig att göra det.
Fastän jag är gammal har jag inte glömt det en enda dag.
Var är Gishiro?
Och Okono?
Jag vet inte. Jag vet verkligen inte.
- Förlåt mig. Hjälp mig. - Jag varken förlåter eller hjälper.
Snälla.
Döda mig inte. Hugg mig inte.
Jag ber dig, döda mig inte.
Snälla.
Om jag dör...
...kommer min dotter Kobue att... Jag ber dig!
- För Kobues skull. - Som man sår får man skörda.
Allt är föränderligt, inget består.
En av skurkarna, Banzo Takemura, utkrävdes hämnd i gryningen.
Havet brusade högre än vanligt som om det kände av Yukis känslor.
Hämndens väg fortsätter vidare.
Kapitel tre Blodigt paraply och känslosam död
GISHIRO TSUKAMOTO
TAJIRE
Det är inte så konstigt.
När vi fick höra från dig att Gishiro Tsukamoto var död-
-ville hon ju inte tro det.
Men idag såg jag hans grav med egna ögon. Det är inget att göra åt.
- Så sorgligt. - Om jag ändå...
Om jag ändå hade sökt upp honom tidigare.
När dog han?
För tre år sen-
- sjönk båten han var på väg till Amerika med.
Medan han levde smugglade han visst opium med en främling.
För precis tre år sen-
- kom Yuki till mig för att lära sig stjäla.
Både det munken och tant har lärt mig-
-var till för att hämnas min mor.
Till skillnad från de andra skurkarna var Gishiro anstiftare.
Jag ville åtminstone utdela ett hugg av mors ilska.
Yuki! Ryck upp dig.
Det finns ännu en skurk kvar.
Matsuemon.
Jag ber er. Ta omedelbart reda på var Okono Kitahama befinner sig.
Om vi delar upp oss och letar...
...så ordnar det sig på något sätt.
Letar ni efter någon?
Äntligen möts vi. Jag har letat länge efter dig.
- Vad vill ni mig? - Jag vill veta vad du vet.
Du var visst till Gishiro Tsukamotos grav.
- Jag har inget att säga. - Så är det väl inte.
Man hugger inte mot en död mans grav och hans blommor utan anledning.
- Hatade ni honom? - Det har ni inte att göra med.
Jag heter Ryurei Ashio. Jag ger ut tidningen Folkets nyheter.
När jag har lust skriver jag romaner. Jag är nyfiken av mig.
Jag lägger näsan i blöt varhelst det kan finnas något intressant.
En hund, alltså.
- Jag är bra på att hitta köttrester. - Bit inte mig i hasorna.
- Varför det? - Det är farligt att vara för nyfiken.
- Är det ett hot? - Om du vill.
Folk kallar mig utpressare.
Med tidningen som vapen går jag på folks svagheter.
Hur du kan ge dig på en sån som jag, förstår jag inte.
- Vad är du ute efter? - Jag vill bara veta sanningen.
Bry dig inte om mig.
Fröken Blodsnö
Skrivet av Ryurei Ashio
År 1873. En oskyldig familj drabbas av en fasansfull katastrof-
-som var kallblodigt planerad.
Tiden går.
Vem ska hämnas? Varför vill de hämnas?
Den som viger sitt liv åt ödet att hämnas utan att sky några medel-
- är en oförlåtande och grym kvinna som färdas på jakt efter skurkarna.
Hon heter Blodsnö, blodsåkerns barn.
Den som berättade om dig för Ryurei Ashio...
...var jag.
Varför?
Jag förstår inte vad ni egentligen vill?
Förstår du inte?
Det är för den sista striden. För att skaka fram Okono Kitahama.
Även Matsuemons förmåga är begränsad.
Men om Ryureis roman blir populär-
-läser Okono den säkert också.
I så fall kryper hon säkert fram.
Då kommer dagen som du har längtat efter.
Dessutom har jag blivit märkligt fäst vid den där mannen, Ryurei.
Han kan inte bara skriva.
Han är fientlig mot makten också.
Han är skurkaktig-
- men han passar bra till att skriva din historia.
Kommer Okono verkligen att ge sig till känna?
Vänta och härda ut.
Du får inte bli otålig, Yuki.
Även Blodsnö som blåser med hämndens vind-
- får vila ett ögonblick när hon får chansen.
Buddha bestraffar henne inte för det.
Jag föddes för att uppfyllas av ilska. Jag föddes för att hämnas.
Men när jag hör barn sjunga gungar jag med.
Jag ser ljuset från lyktan försvinna i fjärran när jag gett mig av.
Det sägs att detta är en roman. Det sägs att det är uppdiktat.
Nej. Jag skriver bara om verkliga saker.
- Då är det alltså sant. - Ja, så är det.
Då har alltså Yuki dödat pappa.
Vem är du, då?
Jag är Banzo Takemuras dotter.
Hon är fruktansvärd. Så fruktansvärd.
Har vi ännu en flicka fylld av agg?
Ni har fötts under en otursstjärna.
Både du och hon.
Vänta. Vänta!
- Skulle du förstå hur jag känner? - Ja!
Ja, jag förstår.
Är ni Ryurei Ashio?
Ja, vad vill ni?
Den uppdiktade ""Fröken Blodsnö"" är mycket lik sanningen.
Den upprör och förbryllar samhället. Därför ska den utredas.
- Du ska till polisen. - Nonsens.
Vem är det?
- Vem är du? - Kobue Takemura.
Kobue? ""Takemura"", sa du?
Då är du Banzos dotter.
- Ska du träffa Yuki? - Nej.
- Vad gör du då här? - Ryurei Ashio har blivit gripen.
Konstigt att polisen är på en restaurang - Kagetsu.
Vänta lite. Vänta, sa jag.
Du din usling! Stå upp!
Idiot!
Ta nu och erkänn!
Var är Blodsnö?
Jag har noggrant läst din tidningsroman.
Det verkar allt vara sant.
Ingen utan koppling till Blodsnö kan skriva sånt!
Jaså, Okono Kitahama. Du kröp fram ändå.
Blodspengarna för grymheten begången för 20 år sen-
- är alltså orsaken till detta uppbåd av jävlar.
- Det var just snyggt. - Tyst!
Säg var Blodsnö är! Säg det! Säg det!
Jag vet inte. Det rör inte mig.
Din envise rackare. - Låt honom få känna på smärta.
Lid. Lid ordentligt.
Lid.
Räcker det inte? Ni kan sluta nu.
Dör han tjänar det ingenting till.
Vi ska ha honom som lockfågel. Då kommer Blodsnö säkert fram.
Hon är här.
Du kom, Blodsnö. Jag har väntat på dig.
- Okono Kitahama. Äntligen. - Just det. Jag antog utmaningen.
Håll andan!
Akta er!
Okono...
Smet hon?
Nu är det slut med agg och hämnd.
- Tog det verkligen slut så här? - Det är slut.
Glöm allt. Ska inte den blodstänkta Blodsnö bli den vita Yuki igen?
Väntar inte barnet från fängelset på ett liv i den vanliga världen?
Jag minns... när jag föddes.
Jag såg allt.
Jag ser den synen även nu.
Därför är min mors agg även mitt.
Denna hämnd är min hämnd.
Kapitel fyra
Då var det ändå så. Du lever.
Jag hoppades att jag såg i syne.
- Varför låtsades du vara död? - Vem sa så?
Om du menar lymmeln Gishiro Tsukamoto är han död.
- Han dog för tre år sen... - Fel! Gishiro står framför mina ögon.
Båten sjönk säkert.
Men för dig som efterspanad smugglare passade det säkert bra.
Du kunde iscensätta din egen död.
Men du överlevde och blev än mer hänsynslös.
Du är dig lik. Du har inte förändrats sedan du rymde för tio år sedan.
- Varför har du kommit? - För att få dig att glömma.
Glöm Gishiro och mannen framför dig. Glöm allt.
Berättelsen om fröken Blodsnö är nu slut. Med Okonos död tog allt slut.
- Du har inget mer att skriva om. - Är det ett hot? Typiskt dig.
Nej, ett råd.
Jag ska berätta.
Jag håller på med vapenhandel.
Staten kan inte gärna köpa vapen utan min hjälp.
Japan ska gå ut i krig.
Jag köper en plats i upprustningen av militären och kejsardömet.
Jag vill inte bli inblandad i gamla historier om hämnd.
Jag gör mina affärer mestadels i Rokumeikan.
Platsen där man idkar lobbyverksamhet för politiska program.
Symbolen för restaurationen och västerländska tankar...
Men det som händer där är att samhällets toppskikt samlas-
- och tillfredsställer mina önskningar och sina nöjeslustar.
Det är moderna tider.
Jag rider på vågen och skaffar mig pengar och makt.
Rättvisa och samvete är fina saker-
- men trots allt är de inte mer än ord i denna håla.
Sluta med din tidning. Om du vill kan du hjälpa mig.
Jag har verkligen inget med dig att göra.
Nåväl. Jag säger bara detta:
Fördjupa dig inte i det där. Dra dig ur det.
Det är mitt sista och innerliga råd.
FOLKETS NYHETER
Ryurei.
Gishiro lever. Han stod här alldeles nyss.
- Det var han i rikshan! - Vänta.
Han kommer inte undan. Lyssna på en sak till.
Gishiro är...
Gishiro Tsukamoto är min far.
När jag fick veta att din sista fiende var min far...
...var min enda lättnad att han redan var död.
Det var därför jag kunde skriva din historia.
Men när Okono Kitahama dödades-
-lade jag märke till boven.
Därför förmådde jag mig inte att berätta.
Jag skriver inte längre på ""Fröken Blodsnö"". Jag kan inte skriva.
Men...
Kapitel fyra Njutningens paviljong, sista kapitlet
ROKUMEIKAN MASKERADBAL FÖR VÄLGÖRENHET
Får jag lov?
Yuki!
Dra dig ur. Det är mitt sista och innerliga råd.
Helvete. Typiskt av honom.
Han befläckar sig inte, men han låter andra döda eller dödas.
Efter ett fall, står han snart upp igen.
Ryurei...
Jag ska döda dig, Gishiro Tsukamoto.
20 år. Det har varit min enda tanke under 20 år. Inget annat.
- Det är slut med det. - Ja, det är slut.
Det gör mig inget, Yuki. Döda honom.
Gör det!
Yuki! Skynda dig.
Yuki.
Som man sår får man skörda.
Textadmin.: www.primetext.tv PrimeText International